И аз се опитах да бъда горд от службата си,
но всичко, което чувствах беше срам.
Расизмът вече не може да маскира реалността на окупацията.
Това бяха хора. Това бяха човешки същества.
Оттогава съм измъчван от вина всеки път, когато зърна възрастен мъж,
като този, който не можеше да върви, когото качихме на носилка,
докато иракската полиция не дойде да го отведе.
Чувствам вина всеки път, когато видя майка с деца,
като тази която плачеше истерично и крещеше,
че сме по-лоши от Садам, защото сме я прогонили от дома й.
Чувствам вина всеки път, когато видя младо момиче,
като онова, което хванах за ръката и извлякох на улицата.
Беше ни казано, че се бием с терористи.
Истинският терорист бях аз и истинският тероризъм беше окупацията.
Расизмът вътре в армията дълго беше силно средство
за оправдаване на унищожението и окупацията на друга държава.
Дълго беше използвано за оправдаване на убиването,
подчиняването и измъчването на други хора.
Расизмът е жизненоважно оръжие, използвано от това правителство.
По-важно оръжие е от пушка,
танк, бомбардировач или боен кораб.
По-унищожително е от артилерийски снаряд
от бомби, или от "Томахоук" ракети.
И докато тези оръжия са създадени от и за това правителство,
те са безобидни без хора, съгласни да ги използват.
На тези, които ни пращат на война, не се налага да натискат спусъка
или да изтрелват снаряди. Те не трябва да водят тази война.
Те само трябва да продадат войната.
Те се нуждаят от публика, която е съгласна да прати войниците си на пътя на опасността.
Те се нуждаят от войници, които са готови да убиват и да бъдат убити, без да задават въпроси.
Те харчат милиони за една единствена бомба, но тази бомба става оръжие само
когато редиците на армията са готови да следват заповедите за използването й.
Те могат да изпратят и последния войник навсякъде по Земята,
но ще има война само докато има войници, съгласни да воюват.
И управляващата класа, милиардерите, които печелят от човешкото страдание,
се интересуват само от увеличаване на богатството си и контрола над световната икономика.
Разберете, че тяхната сила се крие само в тяхната способност
да убеждават, че войната, потисничеството и експлоатацията са в наш интерес.
Те разбират, че тяхното богатство зависи от тяхната способност
да убеждават работническата класа да умре,
за да контролират пазара на друга държава.
И убеждаването ни да убиваме и да умираме е базирано на тяхната способност
да ни накарат да мислим, че по някакъв начин сме превъзхождащи.
Войници, моряци, пехотинци,
армиите нямат какво да спечелят от окупацията.
Мнозинството от хората, живеещи в САЩ
нямат какво да спечелят от окупацията.
Всъщност, не само че нямаме какво да спечелим,
но страдаме повече заради нея.
Губим крайници, търпим травми и даваме живота си.
Нашите семейства трябва да гледат покрити с флагове ковчези, спускащи се в земята.
Милиони в тази държава без здравеопазване, работа или образование
трябва да гледат как това правителство харчи над 450 милиона на ден
за тази окупация.
Бедни и работещи хора в тази държава са изпратени да убиват бедни
и работещи хора в друга държава, за да направят богатите по-богати.
Без расизъм войниците ще осъзнаят,
че имат много повече общо с хората в Ирак,
отколкото с милиардерите, които ни изпращат на война.
Оставил съм семейства без дом, на улицата в Ирак,
само за да се прибера у дома и да намеря хора на улицата в тази държава
в тази трагична, трагична и ненужна криза.
Трябва да се събудим и да осъзнаем, че нашият истински враг
не е в някоя далечна страна и не са хората,
чиито имена не знаем и чиито култури не разбираме.
Врагът са хора, които познаваме много добре и можем да идентифицираме.
Врагът е система, която води войни, когато това е печелившо.
Врагът са директорите, които ни лишават от работата ни, когато това е печелившо.
Това са застрахователните компании, които ни лишават от здравеопазване, когато това е печелившо.
Това са банките, които ни отнемат домовете, когато това е печелившо.
Нашият враг не е на 5 000 мили от нас. Те са тук, у дома.
Ако се организираме и се борим заедно с нашите братя и сестри
можем да спрем тази война. Можем да спрем правителството
и можем да създадем по-добър свят.
"Ако тирания и потисничество дойдат в тази земя,
ще бъдат под формата на воюване с далечен враг...
Загубата на свобода у дома е за сметка на
набавянето на заплаха, истинска или илюзорна, от отвън..."
- Джеймс Мадисън -
Написано от "Phaedrus"